Tidigare i The Vampire Diaries...
Jag har levt gömd i hundra år men måste få träffa henne.
Elena är en kopia av Katherine.
-Var är han? -De har honom. Jag kommer inte in.
Vem säger att vi inte är här för hämnd? Det är precis vad vi är här för.
Klarar du det?
Ta min handled. Du behöver mer blod.
Stefan, han är död.
-Du var en helt annan person. -Allt ska bli bra.
De hittade Vicki Donovan.
-Stormen grävde upp graven på länsvägen. -Är hon död?
Kan du höja lite? Det är inte irriterade än.
Förlåt.
När ska du tillbaka till skolan?
Snart.
Kom igen. Bara drick. Kom igen.
-Den här självavgiftningen är onaturlig. -Är du snäll och tar bort det från mig?
Hur lång tid tog det förra gången du tillfredsställde dig själv?
-Det är inte bra. -Jag mår bra. Det tar bara lite tid.
Jag fattar inte. Man behöver inte jaga för att överleva.
Det är därför det finns blodbanker. Jag har inte jagat än människa på...för länge.
-Jag är imponerad. -Det är för min egen skull.
Att försöka få bort vampyrerna från staden, vilket inte är så lätt,
med tanke på att det finns en hel grav av dem här.
-Vad ska vi göra åt det? -Inte mycket, om du inte har din styrka.
Det är inte fel att ta del i en sund diet av mänskligt blod från en blodbank.
-Du dödar faktiskt ingen. -Jag har mina skäl.
Vilka är då de heliga skälen? Vi har faktiskt aldrig pratat om det.
-Jag skulle älska att höra historien. -Du gillar verkligen det här, eller hur?
-Att se mig kämpa? -Väldigt mycket.
Jag är ledsen att förstöra dina planer Damon, men jag har det under kontroll.
Har du?
Då borde du fortsätta med att få resten av vampyrerna att se dåliga ut.
Ha en bra dag, Stef.
Jag glömde nästan något.
Kom igen, Jeremy, vi ska till skolan. Vi går nu.
-Du glömde det här. -Tack så mycket.
-Elena. -Hej, farbror John.
-Jenna. -John, du hann.
Jag sa att jag skulle vara här innan lunch.
Det du säger och gör är vanligtvis helt olika saker.
Hur är det, farbror John?
Jag hade affärer i stan. Jag tänkte att jag kunde besöka er.
-Hur länge stannar du? -Jag vet inte än.
Jag måste till skolan. Vi ses senare.
Vad är det med Jeremy?
Han förlorade precis en vän så försök vara lite känslig.
Jag är alltid känslig.
Hur länge stannar du egentligen?
Kan du inte åtminstone låtsas att du är glad över att se mig?
Herregud, John. Det är så trevligt att se dig. Hur är det med dig?
Nej, det kan jag inte.
Trodde du att jag bara skulle skriva på alla papper och skicka tillbaka dem?
-Det gjorde jag faktiskt. -Du får inte sälja min brors kontor.
Det är inte upp till dig eller mig. Det tillhör Jeremy och Elena.
Men de är minderåriga, så jag har sista ordet, eftersom jag är dess förvaltare.
Han sa att han inte visste när han skulle åka.
-Farbror John. Jag gillade aldrig honom. -Gör någon det?
Jag finns här om du behöver mig.
Tack, men jag tror att jag ska utstå det här själv.
Du har varit med om tillräckligt.
Tack förresten, för allt du gjorde på Vickis begravning och minnesstund.
-Jag hade inte klarat det utan dig. -Självklart, Matt.
Är Caroline fortfarande hos er hela tiden?
Hon åkte äntligen till sin pappa, vilket var bra eftersom
mamma skulle strypt henne om hon kom med mer lasagne.
-Vad har du för problem? -Jag vill bara inte ha.
Okej.
De sa att hon tog en överdos.
Det är det jag inte förstår. Det gick bra för henne.
Tydligen inte.
Hur blev hon begraven i skogen? Det förstår jag inte.
Genom den som var med henne när hon tog överdosen.
Ja, men du lämnar henne där. Du tar dig inte tid till att begrava henne.
Hon kanske såg något och...
Jag vet inte.
Rättsläkaren har officiellt bedömt Vicki Donovans död som en överdos.
Hennes familj har blivit underrättad.
Sanningen stannar i det här rummet, och så kan vi lägga det bakom oss.
Tack så mycket, polischefen.
Vidare till en mer angelägen fråga. John Gilbert har bett att få säga något.
Välkommen tillbaka, John. Det är trevligt att ses igen.
Hej, allihopa. Det är underbart att se er igen.
Jag önskar att det var under bättre omständigheter.
Som medlem i den grundande familjen,
är det min skyldighet att rapportera om några mycket oroande nyheter.
-Är han en Gilbert? -Elenas farbror.
Han heter John, men jag kallar honom för skitstövel.
En blodbank i Amherst har rapporterat flera inbrott de senaste två veckorna.
Sju jägare, fyra campare och två statsanställda har också försvunnit.
Allt det här inom en tolv mils radie runt Mystic Falls.
Det finns ingen anledning att oroa sig just nu.
Det betyder att han inte vill ställa in grundarnas fest.
Ni tror att alla problem är lösta, men jag säger att ingenting är löst.
Jag gjorde en kopia på en uppsats som Jeremy skrev åt mig.
Du borde titta på det här.
Skrev Jeremy det här?
Det är tydligt att han inte trodde att det var äkta.
Jag hoppas att du har rätt,
för jag har gjort så mycket för att skydda honom från allt det här.
Hur klarar du av det?
Vad menar du?
Alla lögner och hemligheter. Du måste ljuga för alla som är viktiga för dig.
Det är inte säkert för dem att veta sanningen,
så jag håller det från dem eftersom jag älskar dem.
Jag tycker Stefan är en snäll kille, men...
...i slutet av dagen är han fortfarande en vampyr.
Jag vet att det är svårt att förstå, men Stefan är annorlunda.
Han skulle aldrig göra något som skadar mig.
Jag är inte intresserad av grundarnas fest.
Det är klart du är. Det är en tradition. -Vi får ju inte bryta traditionerna.
Familjen Gilbert har varit en del av den här staden i 150 år.
En av de grundande familjerna och med det kommer skyldigheter.
Inklusive att gå på festen.
Den dagen du uppskattar betydelsen, så ska jag berätta om ditt arv.
Familjen Gilberts familjearv. Jag glömde hur heligt det var.
Jag är inte en Gilbert så jag fick aldrig höra det.
-Varför hatar hon dig? -Vi brukade ligga med varandra.
Jag står precis här.
Varför skrev han en uppsats om vampyrer?
-Tror du att han börjar minnas? -Damon tog bort de minnena för gott.
Du behöver inte oroa dig över det.
Vet du vad? Varför inte bara fråga honom?
-Jag kan inte. -Varför inte?
Om han inte vet något, så är det bara en oskyldig fråga.
Jag vet inte ens hur jag ska prata med honom längre.
Vi brukade vara mer öppna med varandra, men nu med alla hemligheter...
Du vet, jag har inte ens sagt att jag är adopterad än.
Det är kanske dags att börja öppna sig för honom igen.
Jag säger inte att du ska berätta allt,
men försök ta reda på vad han vet och var förberedd på det.
-Du då? Hur är det med dig? -Jag mår mycket bättre.
Jag är fortfarande, lite...nervös och spänd, men jag kommer bli bra.
Jag har varit orolig för dig och jag har saknat dig.
Jag behövde bara ligga lågt ett tag, och låta min kropp justera sig.
-Det har bara gått några dagar. -Det känns som en evighet.
Jag har saknat dig också.
Stefan, vad är fel?
-Bra, du är här. -Du frågar, så kommer jag.
Jag är enkel på det viset.
Nej, Elena, jag ska inte... gå till ditt sovrum med dig.
-Precis som jag minns det. -Sluta lek.
Visste du att din farbror är med i grundarnas råd?
-Vad? -Japp.
Perfekt. Vi lägger till det på den växande listan av hur allt faller ihop.
-Vad hände där? -Ingenting.
Kolla Damon, jag är orolig för Stefan.
Han säger att allt är bra, men han kämpar verkligen.
Hur lång tid tar det innan allt är normalt igen?
-Ett par dagar, mer eller mindre. -Det har gått ett par dagar.
Mer då, jag vet inte. Vad är det med det?
Han är inte sig själv, Damon.
Problemet är kanske att han spenderade för länge med att inte vara sig själv.
Få mig inte att ångra att jag pratade med dig.
Det är vad det är, Elena.
Den Stefan du kände var "bra beteende" Stefan. "Regera" Stefan,
"Slåss mot sin natur till en irriterat överdriven nivå" Stefan,
men om du tror att det inte finns en annan del, så har du inte lyssnat.
-Han är inte du. Inte ens i närheten. -Han vill inte vara jag.
Det betyder inte att han inte är det.
-Hej. -Vad vill du?
-Har du tid att prata? -Visst.
Inte här. Kom igen. Vi går ut.
Jag fattar inte att mamma och pappa aldrig sa att du var adopterad.
-De skulle säkert ha berättat tids nog. -Varför oroade du dig över mig?
För att...Jag vet inte. Det är konstigt...
-Att tänka att du är släkt med någon. -Stör det dig att vi inte är det?
Nej, Jer...Du är min bror. Det är allt som spelar någon roll.
Mr Saltzman sa att det går bra för dig på historian nu.
Ja, han har verkligen hjälpt mig. Han gav mig extrauppgifter och sånt.
Han älskade din vampyruppsats.
-Han tyckte att jag hade en smart vinkel. -Vad fick dig att ta det ämnet?
Jag vet inte. Tristess. Eller så är jag lika galen som resten av vår släkt.
-Familjen Gilbert är inte galen. -Lätt för dig att säga. Du är inte en.
Herregud, jag borde inte vara här.
Var inte en sådan glädjedödare. Det är en fest för de grundande familjerna.
Det är vi. Det vore oartigt att hoppa över den.
-Jag gillade dig bättre när du hatade alla. -Det gör jag fortfarande.
Jag älskar bara att de älskar mig.
-Hur känner du dig? -Jag mår bra.
Inga begär? Ingen stark längtan?
Har whiskeyn du druckit hela dagen gjort sitt jobb?
Vi är de vi är, Stefan. Att låtsas förändrar inte det.
Inget skulle väl göra dig gladare än att se mig ge upp?
Det är oundvikligt.
-Jag ska gå och hitta Elena. -Skäm inte ut mig, unge man.
-Jag är glad över att ni kunde komma. -Det var snällt av er att hjälpa oss.
Den här staden är en stor familj och när vi förlorar en medlem, måste vi samlas.
Jag antar att ett dött barn förtjänar en speciell hälsning från borgmästaren.
Herregud, mamma.
Jag behöver något att dricka.
Kolla på det här.
Din pappa slår ner dig om han får reda på det här.
-Låt honom försöka. -Okej, skit i det.
Hej, hur är det med dig?
Är du full?
Jag vet att det är konstigt, men det hjälper mig.
Alkoholen gör det lättare.
Du är den där fulla gymnasiekillen på festen, som smyger åt sig sprit.
-Det är jag definitivt. -Hur orolig behöver jag vara?
Du behöver inte vara orolig. Det är bara tills begären försvinner.
Jag tycker vi ska njuta av det så länge de varar.
-Vill du dansa med mig? -Du hatar att dansa.
-Jag brukar vanligtvis få be dig. -Nej, du behöver be den nyktra jag.
-Du behöver inte be mig när jag är full. -Det finns ingen som dansar.
Det är för att de behöver något bättre att dansa till. Snart tillbaka.
Det kommer inte fungera.
Jag har redan försökt muta honom med 20 dollar och en dejt.
Han sa att Carol Lockwood har kontroll över musikvalen.
Du skulle bli förvånad över vad Stefan kan åstadkomma om han bara vill.
Tack och lov.
Har jag kommit in i ett annat universum där Stefan är rolig?
-Kommer han bli okej? -Till slut.
På ett eller annat sätt.
Historielärare klockan tre.
-Hur ser jag ut? -Vacker.
-Jag har letat efter dig. -Här är jag.
-Jag har inte sett dig på ett tag. -Tja, saker har varit lite galna.
Men jag är här nu.
-Vill du ha något att dricka? -Visst.
-När hände det här? -Deedjayen ändrade sig.
-Vill du dansa? -Jag vet inte.
Jag gillar en kvinna i uniform, men jag håller mig nog till det här utseendet.
-Du ser fantastisk ut. -Tack, Damon. Skål.
Jag behövde det.
Du vet, jag tvivlade på dig i början, men du övertygade oss alla i rådet.
Tack, Liz. Det är så roligt att rådet har varit så välkomnande.
Jag gillar mitt liv här i Mystic Falls. Det börjar kännas som hemma igen.
Då kommer du inte gilla det jag ska berätta.
Det Jonathan Gilbert hävdade stämmer.
Blodbankerna, de försvunna människorna, allt är sant.
-Vi kan ha ett problem. -Ursäkta mig, polischefen.
Jag undrar om det finns mer information om vad som hände med Vicki Donovan.
-Det var en överdos, Jeremy. -Ja, men hennes kropp var begravd.
Något måste ha gjort det.
Vi är medvetna om det. Utredningen pågår, men jag kan inte säga mer nu.
-Jag är ledsen. -Det är okej.
Snälla dansa med din fulla vampyrpojkvän.
-Se upp. -Förlåt. Mitt fel. Jag är klumpig.
-Gå bort från dansgolvet då. -Ursäkta mig?
-Så pratar man inte med en dam. -Vem bryr sig.
-Jag tror att du behöver be om ursäkt. -Jag är ledsen.
-Säg det som om du menar det. -Jag är verkligen ledsen.
-Stefan det är okej. -Gå iväg nu.
Är du okej?
-Har du märkt vad din bror gör? -Nej, jag har varit upptagen med din.
Jeremy har ställt frågor om Vicki Donovans död.
Han vet att det var en överdos.
Verkligen. "Men Polischefen, någon begravde henne. Vem skulle göra det?"
Jag vet. Jag. Jag kunde tvinga honom, men han bär järnört.
-Nej, jag vill inte att du gör det. -Om han forsätter ställa frågor...
Nej, Damon. Jag är allvarlig.
Jag gör inte det mot honom igen. Jag tar hand om det.
Okej.
Säg inte att jag inte varnade dig.
-Jag såg det. -Vi håller det mellan dig och mig.
-Var är damernas? -Den här vägen. Jag visar dig.
Är det läsk?
Vodka. Tack och lov.
Damon, eller hur?
Vi träffades aldrig på mötet.
Det är ett nöje. Njuter du av festen?
Ja, jag hade glömt hur roliga de här småstads festerna kan vara.
-När var du här sist? -Inte så länge sedan.
Min brors begravning. Hur länge har du varit här?
Inte länge alls.
Vad tror du Damon? Du vet väl att vampyrproblemet är äkta?
-Det är ett potentiellt blodbad. -Jag skulle inte överreagera, John.
Jag tycker att det är som 1864 igen, med vampyrer som löper amok.
Jag antar att vi måste jaga dem, låsa in dem i en kyrka och bränna dem till aska.
-Så går historien, eller? -En del av historien.
-Finns det mer? -Det finns mycket mer.
Det verkar som om det fanns en grav under kyrkan,
där alla vampyrer gömde sig och väntade på att någon skulle befria dem.
Men det visste du väl redan? Eftersom det var du som gjorde det.
-Varför berättar du det här? -Jag ville få introduktionen ur vägen.
Du vet att jag kan slita halsen av dig innan någon märker det.
-Du dricker förmodligen järnört, så... -Varför tar du reda på det?
Det är inte värt min tid.
-Jag hörde att du pratade med polischefen. -Ingen försöker ta reda på vad som hände.
-Alla tror att hon tog en överdos. -Rättsläkaren bekräftade det.
-Om det är vad de säger hände, så... -Är det vad du tror?
-Vad tror du hände? -Att någon dödade och begravde henne
och jag tycker inte att de ska avskriva sig fallet bara för att de kan.
-De gör vad de kan för att komma vidare. -Sanningen är det enda som gör det.
Jer, släpp det bara. Okej? Vad det än var så är hon borta nu.
Vad det än var? Så du tror inte att det var en överdos?
Jo, det gör jag.
Är det något du inte berättar? Varför tittar du inte på mig?
Sluta. Det betyder ingenting.
Om det var något annat skulle du väl berätta det för mig?
Det är klart jag skulle.
-Herregud, jag kan inte ens gå. -Jag vet. Inte jag heller.
-Matt kommer döda mig. -Han kommer inte ens märka det.
Jag tror att han låter sig själv ha roligt för en gångs skull.
Jag vet att jag borde bete mig bättre på grund av Vicki,
men jag vill inte tänka på det. Jag kan inte, för om jag gör det...
Jag var hemsk mot henne. Jag var riktigt elak.
Jag hatar att jag inte kan ställa allt till rätta.
Jag förtjänar inte ens att sakna henne.
Du är snäll som pratar med mig. Jag har ingen att prata med.
Jag har inte heller någon att prata med.
Vem visste att jag hade missat det roliga på grundarnas fest?
Det här är ovanligt, lita på mig.
-Är det dåligt att jag roar mig själv? -Nej, det är jättebra.
-Tack för att du fick mig att dansa. -Inga problem.
Luft, jag behöver luft. Följer du med mig?
-Visst. -Har du sett min mamma?
Nej, inte på ett tag.
Herregud.
Vad i helvete håller du på med?
Lugna ner dig.
Sluta, du gör illa honom.
Kan någon hjälpa oss?
Sluta! Vad var det där?
Jag tar över nu.
Är du skadad? Gå och snygga till dig. Det är okej.
Snygga till dig. Tack för hjälpen.
Allt är bra, allihopa. Kom igen, gå tillbaka till festen, ha trevligt.
-Är du okej? -Var är hon?
Jag vet inte. Kom igen. Upp med huvudet.
Vill du ha de dåliga eller de riktigt dåliga nyheterna?
-Jag vill inte ha några nyheter, Damon. -Om jag säger så här då.
Vill du höra hur rådet har börjat jaga vampyrer igen eller
hur jag precis dödade farbror John Gilbert?
-Vad? -Rolig fest, förresten.
Är allt bra?
Nej.
Jag förstörde det. Jag förstör det alltid. Vad är det för fel på mig?
Vad gör du?
Jag är ledsen.
Du måste skämta med mig.
Tack allihopa. Tack så mycket. Tack för att in kom ikväll.
Snart ska vi börja nedräkningen till firandet av stadens 150nde födelsedag.
Jag skulle vilja välkomna tillbaka, en av stadens favoritsöner
för att göra oss den äran att ringa i klockan.
John Gilbert, kan du komma upp hit?
150 år av gemenskap, välstånd, familj.
Vi tar hand om varandra, ser efter varandra och skyddar varandra.
Det är skönt att vara hemma.
-Titta på hans högra hand. -Vems?
Stadens favoritsons. Kolla på hans ring.
Det ser ut som min.
Ja, och det hade varit ett stort sammanträffande
om han inte kom tillbaka från de döda för fem minuter sedan.
-Var fick du tag i ringen? -Min fru, Isobel.
Som födde Elena under den värderade Dr. Grayson Gilberts omsorg. Johns bror.
-Tror du att John kände Isobel? -Jag tror att John vet många saker.
-Ledsen för det. Jag är hemskt ledsen. -Du vill inte göra det här.
Jag är ledsen för det också. Allt jag kan göra är att be om ursäkt.
-Vad är det med det? -Flytta på dig, är du snäll.
Ingen tjej att imponera på nu? Jag ser hur det är.
Vad är du för något?
Är du okej?
Vad hände?
Min arm. Jag tappade balansen och föll. Jag är klumpig.
-Vi går. -Jag är ledsen, pappa.
Jag vet inte ens vad som hände. Jag drack, och...förlorade kontrollen.
Jag kan inte förklara det.
Det är sista gången du skämmer ut den här familjen.
Vad gör du? Matt gör det inte.
Jag kan inte göra det längre, mamma, så snälla bara gå.
Du har gjort det förut och fler gånger än jag kan räkna till.
Jag lämnar dig inte.
Förstår du inte? Jag klarar mig bättre utan dig.
Nej.
Ikväll var en...Jag är så ledsen.
Jag vet att jag svek dig och Vicki, men jag gör det inte mot dig igen.
Jag lovar att allt ska ordna sig.
Jag vill att du försvinner härifrån... och mitt liv innan morgonen.
-Ska du gå någonstans? -Jag gillar inte att lämna festen sist.
Det är för desperat. Är du här för att döda mig igen?
Eller ska du låta mr Saltzman göra smutsjobbet.
-Du vet tydligen vem jag är. -Det gör jag.
Alaric Saltzman. En historielärare med en hemlighet.
Du vet mycket för att precis ha kommit hit.
Mer än du kan föreställa dig, Damon.
Mina kunskaper om den här staden är mer än vad ni och rådet vet.
Så om du planerade sno ringen med ett vampyrsteg
så vet du att om jag dör så får rådet veta allt jag vet,
inklusive sagan om de ursprungliga Salvatore bröderna
och hur de är i Mystic Falls just nu.
-Hur fick du tag på ringen? -Jag ärvde en och min bror en.
Den här var hans. Jag hade inte gett min till Isobel
om jag visste att hon skulle ge den till en annan kille.
Så du kände henne.
Vem tror du skickade henne till dig när hon ville bli en vampyr?
-Skickade du henne? -Skyldig.
Hur så, trodde du att någon annan skickade henne? Kanske Katherine Pierce?
-Hur känner du till Katherine? -Hur vet jag något, Damon?
-Vad vill du? -Så många frågor.
Det var trevligt att träffas, Rick. Jag har hört mycket om dig.
Jag är inte glad över att vi har en hel månad kvar av de här händelserna.
Jag håller med.
-Är du okej? -Ja.
-Är du säker? -Jag mår bra, Elena.
-Herregud, du skrämde mig. -Förlåt.
-Förlåt att jag försvann förut. -Vad hände? Är allt bra?
-Nej. -Prata med mig.
Stefan, berätta för mig.
Jag försökte...så mycket för att hålla mig samman ikväll.
Och det fungerade, men sen blev Matts mamma skadad och blödde,
-och jag hade hennes blod på mina händer. -Vad hände sen?
Och sen mannen på parkeringen, jag ville livnära mig på honom
och det krävdes allt av mig för att inte göra det.
-Men det gjorde du inte? -Nej, men jag ville.
Elena, jag...mitt...mitt huvud bultar. Det känns som om huden brinner.
Jag har en hunger som jag aldrig...känt förut i mitt liv
och allt jag tänker är att jag lovade att jag aldrig skulle hålla något ifrån dig,
så jag berättar det här för dig.
Det är okej, jag vill att du berättar för mig.
Jag vill inte att du ska se mig så här.
Jag vill inte att du ska veta att den här sidan av mig existerar.
Stefan, du kommer igenom det här. Jag ska hjälpa dig.
Allt ska bli bra. Du ska bli bra.
Jag är ledsen. Jag kan inte. Jag är rädd för vad jag kan göra med dig.
Jag är inte det.
Stefan, jag är inte det.
Jag är inte det. Okej?
-Jag älskar dig så mycket. -Jag älskar dig också.
Vi har ett problem, Stefan. Och när jag säger problem menar jag en global kris.
Det verkar som om farbror John har en...
Du ser inte ut att må så bra.
Det är väl annorlunda den här gången? Behovet är för starkt.
Så klart det är efter alla dessa år.
Ha en bra natt, bror.
Översatt av: Kida @ www.sweSUB.nu